Napisal/a tomm, v petek, 20. maj 11 |
Ocena urednika: |
![](http://www.pesnik.net/components/com_maxcomment/templates/default/images/rating/editor_rating_0.gif) |
Ocena uporabnikov: |
(0 glas) |
|
Po burni noči grmenja in nalivov
se je deževnik rešil iz mokrega zemljišča,
na vlažno vendar trdo je cestišče,
v tem hotenju je našel zadnje zavetišče.
Pogled zastal mu je na samo pokončanje
izgubljencu, brez cilja kam koli se ozreš,
se zamislil je ob tej nemočni glisti, rekoč:
Jaz iščem dom, a ti iz njega greš.
Bog vedi kaj bo mene doletelo
me vodi um, a v upu ni besed,
le noge me nosijo po spominih,
ostal bo viden le sestradani skelet.
Z njim rožljam po tem sovražnem svetu
sam samcat od vsega izvzet,
me čaka konec, enak tej zvijajoči glisti,
najbolje, da opravim tudi jaz si svoj pogreb.
![](http://www.pesnik.net/components/com_maxcomment/templates/default/images/quotetop.gif)
Samo registrirani uporabniki lahko pišejo komentarje. Prosimo, prijavite se ali registrirajte.
|
|
Komentarji uporabnikov (0)
|
|