Napisal/a sugar_frik, v sreda, 27. apr. 05 |
Ocena urednika: |
![](http://www.pesnik.net/components/com_maxcomment/templates/default/images/rating/editor_rating_0.gif) |
Ocena uporabnikov: |
(1 glas) |
|
Ko bom umru se bom u zlato skrinico zapru. Nad mano bodo sveče, take čis rdeče s plamenom goreče.
Upam da me ne bodo prveč puzabil in se s kšnim sendvičem zadavl, k pol jih bo prpelal do kle k sem jest, torej hudiču brezobzirnemu tiču. Pr nemu se kesaš dokler se ne skesaš in mu dušo daš. Ta pridni grejo pa baje u nebesa. Eni k so se vrnil nazaj na zemlo so mi rekl, da je tm ena velika zavesa, s takih oblakov sešita da bi bila loh cela zemla prekrita. To je kr ena pizdarija u kero jest ne vrjamm in če mi kdo o tem najeda ga prec zadavm. Pa bo vidu kam bo šou, šou bo tja , kjer se je pustlou. Če se mislte po moji smrti z mene norčvt, jebite se vm že zdele povem še preden bom zapeu refren. Jebite se usi k neki mislte da ste in da neki še boste k mene več ne bo. Zazrl se boste u nebo in tm gor med zvezdam zagledal boste moje oči in stran odšli. Zdej bom jest to zamurjeno kunčou in povedu bom, da še ne mislm umret hočm še neki časa žvet in se življenja naudet.
![](http://www.pesnik.net/components/com_maxcomment/templates/default/images/quotetop.gif)
Samo registrirani uporabniki lahko pišejo komentarje. Prosimo, prijavite se ali registrirajte.
|
|
Komentarji uporabnikov (2)
|
|