Napisal/a Mistery, v sobota, 25. feb. 06 |
Ocena urednika: |
![](http://www.pesnik.net/components/com_maxcomment/templates/default/images/rating/editor_rating_0.gif) |
Ocena uporabnikov: |
(0 glas) |
|
Samo za trenutek, daj postoj, da ti v slovo roko podam…… TUJEC. In nikar se ne oziraj tja po reki, ki odnaša ti spomine. Saj v noči,
ko ti grenkih solz bilo je danih, nikoli povrne mir, ti samo bolečine zadane. Samo za trenutek postoj, povej….. tujec …… ne nosi s seboj težo spominov, ne oziraj se name. Zazri se v prihodnost, morda te pot zanese v raven pristan, kjer čaka te …… kdo ve …… JA, rekel si …… nekoč se povrnem…… rekel si veliko tega. Le kaj se ti je zgodilo? Zato ne oziraj se po reki in ni vprašanja, ni več spominov. Zamudil si trenutek, trenutek lepote življenja. Kasniš, ni poti zate. Le glej …… in stoj TUJEC. Tako skrivnosten…… Ta reka spominov odnaša ti zadnje. UPANJE, to ostane. Spomini zamrejo. Čakanje vnaša nemir. Čakanje, trenutek,…… le trenutek in se prepustila reki spominov, kjer sedaj ti stojiš in jih s poslednjimi močmi loviš. Samo trenutek postoj…… TUJEC, in nikar se ne oziraj, tja po reki, ki ti odnaša spomine. Povzroča samo bolečine, solz trpljenja, solz grenkih…… Bodi, ostani…… po poti, ki stopaš in sreče, sem nekdo, ki opazuje, posluša in ni mi mar…… tudi jaz se ne oziram po reki, ki odnaša mi spomine.
![](http://www.pesnik.net/components/com_maxcomment/templates/default/images/quotetop.gif)
Samo registrirani uporabniki lahko pišejo komentarje. Prosimo, prijavite se ali registrirajte.
|
|
Komentarji uporabnikov (0)
|
|